вбити (.) не можна (.) випустити...
2001 року у розпал супречок щодо розвитку заощадливих методик досліджень автор цього посту написав проект полемічної статті "зоокілери", яка ходила в роздруках між колегами з Інституту зоології НАНУ, Мінекології та Теріологічного товариства і викликала чимало суперечок. врешті така велика увага до загалом банальних (з точки зору сьогодення) думок вилилася у публікацію статті
"Ціна життя тварини з точки зору зоолога", яку надрукували в журналі "Екосфера" (ред. Оксана Станкевич), а згодом розмістили на сайті "Теріологічної школи" у розділі
"гаряче чтиво" і в перекладі російською в журналі
"Гуманитарный экологический журнал (Т. 6. Вып. 2. 2004).
Після цього виникло кілька дискусій і зроблено кілька важливих дописів, частину з яких розміщено тут. Для початку - кілька важливих з точки зору автора думок щодо зміни "внутрішньої" ситуації та уникнення запеклих суперечок між зоологами і природоохоронцями (за оригіналом, зі скороченнями): "Розрізнятимемо п’ять проблем. Їх вирішення — актуальна задача формування нового розуміння зоології як науки. Не у світі, де це, схоже, давно стало стандартом, а у нас, в Україні....
Перша — роль біологів у погіршенні стану популяцій диких тварин загалом перебільшена, хоча прикладів такого і немало. Ясно, що дослідник не може не впливати на свій об’єкт, проте ... всі починають розуміти, що практика традиційних досліджень повинна змінюватися: від збору всього, що рухається, до матеріалу, без якого прогрес науки (і охорони природи!) неможливий. Врешті, наукові журнали починають уникати публікації даних про незаконно здобутих тварин.
Друга проблема — дослідження в заповідниках. Зараз нормою стало їхати за матеріалом у заповідники. Плюс заповідники самі повинні проводити обліки, як правило, все тим же “методом безвозвратного изъятия”. .... Фактично заповідники є науковими полігонами. Віварії. Зміни лише очікуються, хоча в деяких ПЗО (...) це розуміють.
Третя проблема — розвиток нових підходів до дослідження тварин. Наразі створено чимало методик прижиттєвого і дистанційного дослідження фауни, проте для нас вони все ще залишаються занадто коштовними. .... Але змінюємося, і цей процес триває.
Четверте — об’єкти дослідження. Для вивчення біологічних явищ звичайно можна обійтися “банальними” видами і уникнути експериментів над видами-раритетами. .... Тут є певна проблема із психологією фахівця, який “не на те вчився”. З іншого боку, зоологи самі зараз розробляють дві важливі теми: (1) модельні види й види-індикатори..., (2) вибіркові методи здобування матеріалу....
П’яте — психологія дослідника. .... Старші колеги дуже здивувалися цьому рукопису, а молодь сприйняла як належне на межі з банальним. .... Все це свідчить про зміни, що починаються. Вже йдуть..."
і, нарешті, з післямови: "матеріал, що потрапляє до рук фахівців і аматорів, повинен передаватися до зоомузеїв. .... Дивно, коли хтось просто переступає «
рідкісний труп», провокуючи тим самим наступне вбивство. Інша проблема — наше вирішення долі тих, хто потрапив у руки дослідника живцем і може бути відпущений на волю. .... Вирок щодо життя конкретної тварини кожний приймає сам, хоча знає, що є чимало обмежень такої діяльності."
"робота - не вовк"? Робота — не я... — думав вовк